Din episoadele anterioare... (Subtitle Revised by HchC)
Totul a început când aveam 8 ani.
Au început să mă răpească de la vârsta de 9 ani.
În acel moment, am crezut că erau vise.
Îmi apărea mereu același om.
Bunicul tău a fost un erou adevărat, Charlie, ca și tatăl tău.
Credea că a fost răpit de extratereștri.
Era vorba despre îngrijitori, proprietarii parcurilor.
Spunea că aveau în ei ceva care îl speria.
Avea impresia că vor veni după tine.
Au venit deja.
Ești convins că ai fost răpit de extratereștri.
N-ai nici un motiv să mă crezi, așa că voi căuta dovezi,
și vă voi arăta, ție și oricui vrea să mă asculte, că n-am înnebunit.
Informațiile pe care le dețin pot conferi o mare putere.
Ce vrei să spui, tată ?
Presimt că vor avea loc schimbări.
Vreau să mi te alături în program, Mary.
Am urmărit și alte direcții, dar toate duc la familia Clarke.
Acești oameni sunt importanți. Ei reprezintă cheia misterului.
E vorba despre tatăl tău. Încerci să termini ce a început el.
Charlie și Lisa au fost răpiți în aceeași zi, 8 septembrie a acestui an.
Este cea mai recentă răpire simultană.
L-au împerecheat cu o fată care deja este...
Pe un sfert extraterestră.
Oamenii de care te ascunzi știu unde te afli.
Nu se vor lega de mine.
De ce ? Pentru că te apără ființe din altă lume ?
Da, de asta.
Tatăl tău a fost deosebit de important pentru ei.
Probabil că și tu ești.
Cred că știu de ce.
Mi s-a rupt apa.
Forceps. Pregătiți aspirația.
Lisa a născut.
O fetiță.
Te-ai gândit la un nume ?
Allie.
Numele ei este Allie.
Vom încerca s-o luăm ?
Episodul 7 FORMULA LUI DUMNEZEU
- Ești gata, Patty ? - Sunt gata.
TRUCKEE, California în prezent
Ne întorceam de la pescuit,
și ne aflam pe autostrada 89 la ieșirea din orașul Tahoe.
Nu fusesem la pescuit. Întotdeauna greșești astfel.
Fusesem în vizită la familia Norton.
Nu, nu, nu. N-am fost la Norton.
- Mersesem la pescuit, pe lacul Echo. - N-am fost la pescuit.
A fost una din cele mai memorabile nopți din viața ta și nu-ți amintești...
- Sunt sigură că n-am fost la pescuit. - Pot să-i termin de spus povestea omului ?
Nu te-am oprit. Ți-am cerut numai să spui adevărul.
Întotdeauna îmi face așa.
În orice caz, eram pe autostrada 89 după orașul Tahoe...
Sper că n-ai să mă contrazici că a fost autostrada 89 ?
De ce aș face-o ?
Mă rog... Deci, mă uit la ceas, care arată 7.30, și apoi, deodată...
Deodată, s-a făcut o lumină orbitoare.
ca în copilărie, când te-ai uitat la soare.
Era mult mai strălucitoare.
De ce crezi că s-a uitat la soare ?
- Așa fac majoritatea copiilor. - Eu, niciodată.
Cine mai e ca tine ?
- Pot să-mi termin povestea ? - Cine nu te lasă ?
Tu, dragă.
Lumina aceea nici măcar n-a trecut pe deasupra noastră,
ci mai mult prin noi, s-a ridicat pe cer,
apoi a coborât pe pământ, în spatele copacilor.
Noi am coborât din mașină, s-o vedem mai de aproape.
Vedeam că strălucește ceva în spatele copacilor, dar nu știam ce anume era...
Mike al meu a fost atât de curajos !
- Chiar așa ai fost, dragul meu. - Dar n-am făcut nimic.
M-ai luat de mână și mi-ai spus să mă liniștesc.
- Păi, oricine ar fi procedat astfel. - Nu-i adevărat.
Apoi, lumina aceea a început să se apropie din spatele copacilor,
și apoi mașina s-a oprit.
Eram sus pe munte, mașina era moartă.
În față ne așteptau multe curbe și o pantă foarte abruptă,
iar motorul nu voia să pornească și nu puteam controla direcția.
Dar, s-a întâmplat ceva ciudat cu lumina aceea.
Nu mi-a păsat de ce va urma, pentru că știam că nu vom păți nimic.
După aceea, ne-am trezit pe strada Walnut, parcând mașina în fața casei.
Era ora 5.00 dimineața. Abia începuse să se crape de ziuă.
La 7.30 seara ne aflam sus, pe munte, iar jos am ajuns abia la 5.00 dimineața,
cu mai mult de 9 ore mai târziu.
Asta s-a întâmplat numai în acea seară.
După 3 luni, Mike a început să aibă coșmaruri.
Îți vine greu să crezi că visele te pot speria astfel,
dar ale mele erau atât de rele, că nu mai voiam să adorm seara.
Și eu visam urât, dar nici unul n-avea curajul să vorbească,
așa că nici unul din noi nu știa ce visează celălalt.
Stăteam toată noaptea la TV, străduindu-ne să nu adormim,
neștiind ce gândește celălalt.
Abia după ce am fost trimiși la dr. Fulton,
ne-am amintit unde fusesem în acea noapte
timp de 9 ore și jumătate, și pe cine întâlnisem.
Uitați-vă ce a desenat Mike sub hipnoză, când dr. Fulton l-a întrebat
ce pățisem pe drum în acea noapte.
Și aici este desenul lui Patty, când doctorul a întrebat-o același lucru.
Acesta este adevărul, fără urmă de îndoială:
eu și Patricia am fost răpiți de extratereștri.
Am dat mai multe asemenea interviuri.
Se pare că te interesează foarte mult acest subiect.
Ai și tu o poveste asemănătoare ?
"Mama îmi vorbea adesea despre cer..."
Dacă visul este doar un vis,
o plăsmuire a minții ce apare numai în timp ce dormi,
atunci totul este în regulă.
Îl poți trăi până dimineața și se va risipi odată cu venirea luminii.
Dar când visele încep în mijlocul zilei și vin odată cu lumina,
atunci nu mai este în regulă.
În acel moment, încercăm să găsim oameni care au visat la fel
și au văzut aceleași lucruri.
Când visele devin reale,
uneori singura alinare rămâne sentimentul că nu ești singur.
# I caught up with my ex-boyfriend #
# You're the reason I'm in this mess #
# And when they show up #
# I'll give them what you said #
# Your address #
Ajung într-un moment când simt că pierd controlul.
Nu înțeleg ce rost are. Până la urmă, totul are un sfârșit, nu-i așa ?
Chiar merită deranjul ?
În fiecare dimineață când mă trezesc, aștept sfârșitul inevitabil al zilei
și între timp, n-am chef de nimic.
Mi-ar prinde bine niște ajutor.
Când ești la mijlocul unei melodii, te gândești la sfârșitul ei ?
Nici vorbă. Pot s-o termin numai dacă
sunt concentrat la notele pe care le cânt.
Oh...înțeleg.
Înțeleg.
Mulțumesc.
Omule, puștoaica asta gândește profund.
Bună, mamă.
Salut. Suntem aici pentru distracție, sau ca să cântăm rock'n' roll ?
Ține-te aproape de mine, bine ?
Mă sincronizez mai bine când ești prin preajmă.
Asta pentru că mama ei este bateristă.
# This is the heart of nowhere #
# It's a dark, one-way street #
# This is the land... #
De când mă știu, oamenilor le-a plăcut să stea de vorbă cu mine.
E vorba de felul cum îți vorbește cineva.
Nu înseamnă neapărat prea mult, dar îți deschide o ușă
și poți privi într-o încăpere care îți era închisă.
Nu are importanță cum ai ajuns acolo. Important e că vezi ceva nou și diferit.
# This is the heart of nowhere #
- 'Neața. - 'Neața...
Marea e cam agitată.
Tocmai ne-au sosit secvențe noi cu Allie din Seattle.
E un portar bun, dar în afară de asta,
n-a arătat nici o putere la care ne-am așteptat.
E încă o fetiță. Mai dă-i timp.
Multe însușiri de natură genetică apar târziu, în adolescență.
De exemplu, schizofrenia.
Încă nu o putem răpi.
Ne-ar lua-o înapoi, cum am pățit cu Lisa.
- N-o PUTEAM răpi. - "Nu puteam" ?
Vrei să vezi ce am învățat să facem ? Urmează-mă.
Microundele, acea parte a spectrului de undă,
în cazul cuptorului având valoarea, exactă de 12.5 cm.
Dacă blocăm această lungime de undă, hamsterul e în elementul său.
Însă dacă îi permitem să treacă...
Meditația ne învață despre apartenența tuturor lucrurilor la un întreg unic,
despre armonia care guvernează întreaga natură.
Aceeași idee, fără a include conceptul de divinitate,
o găsim în știință, mai precis în matematică.
- 1, 1, 2, 3, 5, 8. - Șirul lui Fibonacci.
Suma ultimelor două numere anterioare ne dă următorul termen din șir.
Aceste numere se găsesc pretutindeni: în scoici, nebuloase,
spirala unui con de pin, roiurile de albine... în ADN.
Formula lui Dumnezeu scrisă pe întregul firmament.
Vaca păscând pe imaș,
iarba pe care o rumegă, vântul care suflă prin iarbă.
Toate sunt părți ale aceluiași întreg.
- Unde vreți să ajungeți ? - Astronavele lor au 5 locuri.
Anul trecut s-au confirmat 1597 de contacte în New Mexico.
Ei au 3+1 degete.
Numărul de perechi pe care l-ai catalogat
când încercai să ghicești cine este Allie, a fost de 55.
1, 3, 5, 55, 1597.
Toate sunt numere din șirul Fibonacci.
Câte luminițe avem pe grilă ? 46367.
Cu tot cu Allie, 46368.
Al 24-lea termen Fibonacci.
Deci, cum folosim această descoperire ca mijloc eficient
de a captura numărul 46368, pe micuța noastră Allie ?
Acesta este Peter Miller.
D-l Miller a fost răpit de 13 ori. Nu te teme.
Nu-l voi împrăștia prin toată camera.
Personalul de întreținere nu m-ar ierta niciodată.
D-l Miller are un implant.
Noi îl monitorizăm îndeaproape. Poți vedea pe hartă.
A fost în Topeka, Montpellier, Somerset, Augusta.
Aici suntem noi, în Ellsworth, Maine.
Chiar aici.
Implanturile emit pe un spectru larg de frecvențe.
Toate se află în jurul pragului de tranziție a hidrogenului,
lungimea de undă fundamentală a universului.
Fii atent aici.
Dacă blocăm aceste frecvențe, la fel cum hamsterul nu se dezintegra,
implantul nu mai transmite.
Dacă vrem să prindem pe cineva, teoretic putem s-o facem
fără ca ei să ni-l poată lua înapoi.
Va funcționa în cazul fetiței ?
Allie n-are implant, pentru că nu are nevoie. Are spirala de neuroni.
Dar se aplică același principiu.
Putem bloca și frecvența ei.
Și n-o vor putea găsi.
S-o prindem înainte să-și arate puterile.
După aceea, s-ar putea să nu mai fim în stare.
Suntem siguri că încă n-a arătat nimic ?
Conform agentului nostru, încă nu.
Cunoști grupul de tratament al mamei sale ?
Avem pe cineva infiltrat acolo.
Bine.
UNIVERSITATEA WESTERN PACIFIC Seattle, Washington
Cred că totul are legătură cu zona de aterizare
apărută pe fundul Lacului Superior.
De exemplu, priviți urmele. De când au apărut pe cer în St. Paul,
numărul infecțiilor respiratorii acute a crescut de 4 ori în cele două orașe.
Aceste urme reprezintă niște mesaje.
Exagerezi.
Ideea într-un grup este să asculți. Nu ne judecăm unul pe altul.
Cred că exagerezi, Ray.
Pe fundul Lacului Superior există o bază și un teren de aterizare.
De aceea guvernul a inventat povestea cu poluarea apei, ca să îndepărteze curioșii.
Iar urmele sunt mesaje pentru ocupanții acestei baze.
De unde ai aceste informații, Ray ?
M-au dus acolo când m-au răpit a treia oară.
- De ce nu te-ai înecat ? - Mi-au făcut ceva să pot respira sub apă.
Asta chiar sună credibil !
Adică noi trebuie să credem că ți-ai întâlnit fiul pe o astronavă,
dar eu n-am voie să mă scufund în Lacul Superior ?
- N-am spus că nu te cred. - Îndoiala ți se citea pe față.
Mă gândeam la ce am pățit, cu fiul meu.
Ne poți împărtăși o parte din poveste, Dale ?
L-am pierdut pe Luke în războiul din Golf, Furtuna în Deșert.
I-au pus nume ca în filme, dar n-a fost un nenorocit de film.
A fost ceva lipsit de sens.
Transporta provizii în deșert, cu un camion.
Războiul se încheiase deja. A lovit o mină.
Nu se știe dacă a fost a noastră sau a lor.
După șase luni de la primirea veștii au venit prima oară după mine.
Când m-am trezit, la capul patului mă așteptau 5 tineri, soldați, ca fiul meu.
M-au întrebat dacă vreau să-l văd pe Luke,
și nu îmi mai amintesc decât că am ajuns într-o cameră luminoasă,
și stăteam de vorbă acolo cu Luke.
Înainte, ne certasem...
știți cum e, ca între tată și fiu, apoi el a plecat în armată fără să ne împăcăm.
Dar acum eram din nou împreună, vorbind fără grija zilei de mâine.
Soldații s-au întors în fiecare noapte.
La început, nu făceam altceva decât să vorbim,
despre ce mai face echipa Mariners și probleme de la serviciu,
lucruri din acestea.
Era minunat să-mi văd din nou fiul.
Dar au început să-l ia. Dispărea în timp ce vorbeam.
Parcă ei ar fi vrut să vadă ce s-ar întâmpla dacă m-ar îndurera din nou.
Câteodată începeam să ne certăm, aveam aceeași ceartă.
Fiul tău este mort. Ce ai pățit sunt numai coșmaruri.
Așa a spus și soția mea.
De aceea ați divorțat ?
A fost numai un pretext.
Adevărul e că nu mai puteam să ne suportăm unul pe altul.
Amândoi îl vedeam numai pe Luke.
Te-ai purtat urât cu el și acum îți pare rău,
deoarece e prea târziu să îndrepți lucrurile.
Semnele astea, tot vise sunt ?
Așa le-ai numi ?
Le puteai avea de oriunde. Poate că ți le-ai făcut singur.
Te rog, Dale, stai jos.
Ai venit aici,
toți sunteți aici deoarece credeți că vi s-a întâmplat ceva.
E o încercare grea și dureroasă, dar o putem trece împreună.
Bine.
De ce nu mă crezi ?
Ai fost răpit, știi cum e.
Căutam explicații alternative.
Îmi cer scuze tuturor.
A trebuit s-o duc pe Allie la antrenamentul de fotbal.
Lisa, astăzi avem un oaspete. El este Charlie.
Charlie a înregistrat ședințele noastre pentru un film documentar.
A luat interviuri în toată țara,
unor oameni care au trăit experiențe asemănătoare,
iar acum a venit la noi.
Noi, cei de aici, am fost de acord să fim înregistrați,
însă dacă te simți incomodată...
Chiar sunt.
- Oprește camera, te rog. - Îmi cer scuze.
Încerc să-mi protejez viața personală.
Îmi cer scuze. Înțeleg.
Te cunosc...
Dorothy a povestit astăzi ? Crede că pisicile ei sunt extraterestre.
Trăiesc pe fundul Lacului Superior ?
Acesta este avantajul apartenenței la un grup.
Mă face să mă simt normală.
Lucrezi la un documentar ?
Nu întocmai.
Am avut și eu unele experiențe.
De cât timp te răpesc ?
Din copilărie.
N-am înțeles ce se petrecea până ce nu am crescut, dar...
Încă din copilărie.
Pe mine, la fel.
În ultimii 9 ani, nu m-au răpit.
De atunci, încerc să aflu ce s-a întâmplat cu adevărat,
să înțeleg de ce m-au lăsat în pace.
Eu aș rămâne la povestea cu documentarul.
Îți plăcea când te răpeau ?
Să-mi placă ?
Adică, te simțeai bine, îți făcea plăcere ?
Mie, mi-a plăcut întotdeauna.
Simțeam un fior plăcut, un curent de energie.
Era o senzație minunată.
Cred că toate aceste răpiri vor avea o finalitate pozitivă.
Acum, oamenii ne cred nebuni de legat, duși cu pluta, dar asta se va schimba.
Am fost aleși cu un motiv.
Când totul va ieși la lumină, vom fi VIP-uri.
Eu n-am simțit nici un fior plăcut.
Nu știam ce mi se întâmplă și m-am împotrivit din toate puterile.
Serios ?
Ar trebui să plec.
Fetița mea se va întoarce în curând de la antrenament.
Ai o fetiță ?
Allie. Are 9 ani.
Ai vreo fotografie de-a ta din copilărie ?
- Crezi că ne cunoaștem de atunci ? - De ce nu ?
Am una, cu mine și mama.
E frumoasă.
Acela e tatăl meu, când era copil. Alături de el, e bunicul meu.
Ești de acord cu mine că e ceva straniu la mijloc ?
Acum a devenit și mai straniu.
Acesta este omul.
N-am mai întâlnit așa ceva.
Excepțional. Acesta este tatăl tău ?
Îl răpeau și pe el ?
- Au început cu bunicul. - Aparent, se petrece în familie.
Noi le numim "amintiri fotografice"
Ne iau părți din amintiri și cu ele
modelează realitatea pe care ne-o prezintă.
Acest parc de distracții l-a speriat pe tata.
Și ei l-au folosit.
Nu e ceva neobișnuit.
Dar să ia o amintire a tatălui tău și s-o folosească pentru amândoi
e un lucru remarcabil.
Știam că o să vă intereseze.
Aș vrea să vă hipnotizez pe amândoi, să vă reamintiți una din răpiri.
Poate vom înțelege ce se întâmplă, poate chiar vom afla cum v-ați cunoscut.
Lisa, cred că i-ar fi de ajutor lui Charlie dacă am începe cu tine.
Este posibil să descoperim lucruri complet noi.
- Oricând. - Acum, e bine ?
Ai ceva împotrivă dacă rămâne și Charlie ?
Aparent, avem multe în comun.
Trebuia să trecem pe acasă să ne schimbăm hainele.
Mie nu-mi pasă, dacă pe tine nu te deranjează.
Deloc
Ai mai fost aici ?
Am fost cu tata, în copilărie.
Sper să-mi amintesc cum se folosesc tacâmurile.
Eu am mâncat de obicei pizza.
Unde e mama ta ?
În Detroit.
E asistentă medicală. Așa s-a întâlnit cu tata.
- El era doctor ? - Nu, pacient.
Dar tatăl tău, ce face ?
Tata a murit când aveam 8 ani.
Îmi pare rău.
Tatăl meu vitreg este chitarist. Mama este nutriționistă.
Te-ar sfătui să nu consumi ce se servește aici.
Tatăl meu adevărat... Folosești calculatorul ?
Desigur.
El a inventat jumătate din teoria calculului în virgulă mobilă.
Cu norocul nostru, credeam că vom ajunge într-un parc de distracții.
Seamănă cu unul.
- În sănătatea nostră. - Pentru noi.
M-AM CĂSĂTORIT CU UN MONSTRU VENIT DIN SPAȚIU
- Salut. - Salut.
- Eu sunt Charlie. - Bine.
Am auzit că ești în clasa a treia. Studiezi istoria națională ?
Ați citit Sarah, Plain și Tall ?
Anul acesta veți învăța despre marile idei științifice: electricitatea, magnetismul.
Am fost învățător la clasa a treia.
Am citit Sarah, Plain și Tall anul trecut.
Anul acesta, avem Insula Delfinilor Albaștri.
E o carte bună.
Deci anul acesta aflăm cum funcționează lumea ?
Marile idei ?
Și toată lumea le învață ?
Aproape.
Și după aceea, ce se întâmplă ? Le uită toți ?
Nu m-am gândit în acest fel...
Îmi pare rău, Al.
Am parcat tocmai în Parson Gardens. Arăți bine. Unde e Lisa ?
Lisa cumpără usturoi.
Salut, fetelor. Cum a fost antrenamentul ?
Încerc să-mi conving nepoata că nu vrea să fie portar.
Este foarte plictisitor, sau foarte stresant.
Nu cred că e plictisitor.
Ai ocazia să vezi cum se desfășoară jocul.
Și când ajunge la tine, devine stresant.
Nu și dacă ai fost atentă la joc.
Ești imposibilă.
Tu cine ești ?
Asta am încercat să aflăm toată ziua.
- A, încă unul care visează ziua ? - E o poveste lungă.
Pentru care nu am timp.
Mă așteaptă 4 tineri care vor inscripții celtice
și un artist amator care și-a conceput singur tatuajul.
Spune că îl va pune pe față ca să acopere minciuna.
Voi lucra toată noaptea.
Fac tatuaje.
Ar trebui s-o pui pe Lisa să-ți arate extraterestrul ei.
Chiar că arăți bine.
Pun pariu că ne mai vedem.
Vrei să-i faci o fotografie după ce îi vei acoperi minciuna ?
Fără îndoială. La revedere, draga mea.
Pa.
Charlie rămâne la masă.
Dacă ești cuminte, te ajut să pui masa.
Ai spus că ești învățător ?
Am fost.
Ce s-a întâmplat ?
Au început să mă intereseze alte lucruri.
Și tu ai fost pe astronave ?
La început, m-am întrebat dacă ar fi bine să-i spun,
dar ar fi fost greu să particip la ședințele de grup fără să spun unde merg.
Da, am fost.
A fost înfricoșător ?
Da.
Te-a transformat într-un om rău ?
Cred că nu. Cum adică ?
Nici mama nu s-a făcut rea.
Dar unii oameni pe care îi cunoaște, da.
Cred că oamenii devin răi când sunt speriați.
Lucrezi până târziu.
Vreau să mă asigur că n-am omis ceva.
În lumina asta, arăți ca tata.
Ai o percepție proprie, ceva ce eu n-am avut niciodată.
Te invidiez.
Vreau numai să-mi termin treaba.
Chiar despre asta vorbeam.
Arată ca o fetiță normală, nu-i așa ?
N-are nimic deosebit.
Ei sunt Brad și Devon.
Iar acesta este Rich. E cel mai drăguț.
Face asta numai ca să mă umilească.
Am 9 ani. E normal să-mi placă aceste lucruri.
Îmi place melodia.
Și cea cu Alayna sună bine.
Uitați-vă la voi...
Conduc mult, ascult radioul. Îmi pace muzica asta.
Ce ar trebui să fac, să-mi însemn fetița cu un "L" rușinos ?
"L" ?
De la "lame" (jalnică)
# Every time I press rewind #
# Stop when the red light flashes #
# Upsy-daisy, my whole world crashes #
E jurnalul meu. Îmi scriu în el gândurile.
Bună idee. Am vrut să fac la fel, dar sunt prea leneș să-l țin.
Poate că într-o zi ți-l voi citi pe al meu.
Ar fi grozav.
Tu urmezi la rând.
Urmez ?
Să te hipnotizeze Harriet. Tu urmezi.
N-ai mai încercat niciodată ?
Să știi că uneori afli mai mult decât poți duce.
#...Come on, hold my hand #
# Talk to me and help me understand #
# Tell me how my eye got black and blue #
Am crescut numai cu mama.
Nu m-am întrebat niciodată cine e tata și unde a plecat.
Știam că lipsește ceva, dar când ești copil, te gândești numai la viața ta.
Nu te gândești la altceva.
- Allie ? - Bună ziua, d-le Watson.
Mama ta e înăuntru ? Cred că am ajuns prea devreme.
Mă plictisesc acasă. Am nevoie să ies pe afară.
Fiul tău, Luke...
Te-a iubit foarte mult.
De ce ai vorbit astfel ?
Credeam că e bine să știi.
Îți mulțumesc, draga mea.
Mulțumesc foarte mult.
Când îmbătrânești, devine tot mai greu să iei lucrurile așa cum vin.
Iar câteodată, lucrurile care vin sunt mai mult decât poate suporta cineva.
Haideți !
Mișcați-vă. Nu stați locului. Așa e bine, să vedem două pase.
Bine. Bine.
Frumoasă pasă.
Foarte bine.
Băiatul acela va cădea.
Fii atentă, Allie !
Bine, am recuperat-o.
Bine, fetelor.
Eu și Allie suntem foarte... apropiate.
- Cum îi vei spune ? - Nu știu.
Nu știu dacă vreau să-i spun.
Trebuie să știe.
Nu trebuie. Acum, ne descurcăm bine. Trăim în liniște.
Nu te cunosc bine. Nu știu dacă vreau să-i fii tată.
Da !
E o fetiță minunată.
Măcar vrea să știe cine e tatăl ei ?
- Adică, a întrebat vreodată ? - De câteva ori.
Și ce i-ai spus ?
Că a fost un om bun, pe care nu l-am cunoscut prea bine,
că oamenii uneori sunt importanți unul pentru altul numai o perioadă scurtă.
Și n-a vrut să-l cunoască ?
Nu... N-a vrut.
Știam. Adică, nu te cunoșteam, dar știam că ea este...
La naiba.
Mă prefac că sunt liniștită, dar nu sunt liniștită deloc.
Ce vor să facă ?
Ce urmăresc ?
Vor să ne facă mai buni, să ne urce pe următoarea treaptă a evoluției,
și făcând astfel, să evolueze și ei.
Eu am altă idee.
Să presupunem că totul a început ca un proiect de cercetare,
la o scară cu mult peste imaginația noastră,
o analiză detaliată a întregii noastre planete.
O istorie completă, un catalog atotcuprinzător.
Acum, imaginaează-ți: în timp ce se ocupă cu cercetările,
descoperă pe neașteptate ceva
care le transformă radical concepția asupra universului.
Asta reprezintă Allie - rezultatul acestei descoperiri.
Posibil, dar sunt mai inteligenți decât noi.
Pot face lucruri de neînțeles pentru noi.
- Sunt mult mai evoluați. - Evoluția are un preț.
Fiecare alegere înseamnă moartea celorlaltor posibilități.
Poate că au pierdut ceva pe drum.
Da, probabil ceva simplu.
Iar acum, au recuperat ce au pierdut.
Poate. Poate însă că a devenit mai mult de atât.
De când am intrat în sala din Groom Lake și am văzut cadavrul,
am vrut să înțeleg ce vor,
să văd prin ochii lor, să arunc numai o privire.
Mă simt ca... N-am mai spus asta nimănui, dar mă simt permanent alături de ei.
Suntem atât de aproape, Mary. Vom avea fetița.
Prin ea, vom putea comunica cu ei.
Am așteptat acest moment toată viața.
Sunt un nemernic orgolios.
Întotdeauna am știut că voi trăi acest moment. Am știut.
Însă n-am știut, n-am avut nici măcar idee,
că am să găsesc pe cineva să trăim acest moment împreună.
Da ?
Salut.
Într-adevăr, e o mare surpriză. Mulțumesc foarte mult.
Și eu abia aștept să ne întâlnim.
E pe neprevăzute, dar nu este una din bucuriile vieții ?
Accidentele fericite.
Bine.
Avem un element nou. A apărut tatăl lui Allie.
Interesant.
Va trebui să ne ocupăm de asta.
Nu pot suporta ideea că am pierdut controlul asupra vieții mele,
că altcineva trage sforile.
Bine ai venit în lume. Nimeni nu posedă controlul absolut.
Cine spune asta ?
Sunt mai evoluați decât noi, dar nu sunt Dumnezeu.
Pentru noi, e același lucru.
Mă enervează că unii au ajuns la o înțelegere cu ei
Sigur a fost așa.
Guvernul cunoaște aceste lucruri,
dar le mușamalizează în schimbul unui beneficiu.
Care beneficiu ? Mereu spui asta, dar nu cred că e adevărat.
Guvernul este la fel de confuz ca și noi.
Da, însă trebuie să recunoști că guvernanții știu.
Oameni buni.
Ne comportăm ca niște victime.
A venit vremea să facem ceva.
Ne intră în case, ne duc pe astronavele lor, fac experiențe pe noi.
Iar noi pierdem vremea cu discuțiile.
Ray, discutăm pentru că ne ajută. Ce altceva putem face ?
Cu o asemenea atitudine, nimic. E patetic.
Vorbești de parcă ai putea riposta.
Nici nu mai știu de câte ori m-au luat.
Riposta este imposibilă.
Dar tu, Ray, ai ripostat vreodată ?
Da, așa îmi place să cred, dar nu despre asta vorbeam.
Noi suntem aici în cameră, dar restul lumii ne tratează ca pe nebuni.
Ca și cum am inventa totul.
Dacă suntem singuri, nu putem opune rezistență.
Însă dacă am fi crezuți... dacă ar exista dovezi...
Și tu ai avut ideea asta, Charlie, nu-i așa ?
- Să găsim dovezi ? - Da, a fost.
Și nu mai este ?
Au apărut unele lucruri care mi-au schimbat prioritățile.
Fetelor, veniți spre mijlocul terenului.
Jucați după regulile de bază. Atenție la dribling.
Pasează.
Bine.
Trage !
Trage la poartă ! Haide !
Foarte bine. Amintiți-vă regulile de bază.
Bine, bine.
Urmăriți-i cu privirea pe ceilalți jucători.
Dacă ții o listă cu superputeri, aia a fost una mare.
Poate manipula timpul.
Să ne întoarcem la mașini.
I-ați spus lui Allie ?
Ne-am gândit s-o facem, dar nu știm cum.
Vrem să înțelegem noi înainte de a o face pe ea să înțeleagă.
După cum o știu pe Allie, v-ar putea explica ea totul.
E într-adevăr romantic.
Suflete pereche predestinate să se regăsească printre stele.
Pari amenințat de povestea Lisei, Ray.
Întotdeauna vine aici cu istorioare sentimentale.
De parcă extratereștrii ar fi iepurași pufoși.
Mai bine liniștește-te și las-o să povestească mai departe.
Charlie, n-am nevoie de ajutorul tău.
M-am descurcat excelent nouă ani fără tine.
Spui adevărul, Lisa ?
Ar fi normal să nutrești un resentiment pentru că ești o mamă singură,
chiar și în această situație deosebită.
N-am nevoie de nimeni care să aibă impresia că am nevoie de protecție.
Nu te descărca pe mine. Până ieri nici n-am știut că sunt tată.
Nu mă descarc pe tine. Spun numai că n-am nevoie de ajutor.
Dacă nu-l ai, nu înseamnă că n-ai nevoie de el.
Adică ?
Adică, trăiești într-un apartament minuscul,
câștigându-ți pâinea de pe urma unei formații rock.
Ți-ar prinde bine puțin ajutor.
Ce naiba știi tu despre felul meu de viață ?
Știu ceea ce văd.
N-ai dreptul să spui nimic, nici despre mine, nici despre fiica mea.
Hei, Lisa, am o întrebare.
Care poveste crezi că îi va plăcea mai mult lui Allie:
"mama a pus-o cu un muzician ratat", sau
"mama și tata nu se cunosc, dar au făcut prostii pe o farfurie zburătoare" ?
De ce vii aici ?
De ce mai vii, dacă nu faci altceva decât să arunci cu noroi în alții ? De ce ?
Pentru a fi mai mult timp alături de tine.
Du-te dracului, Ray.
Am fost acolo, de mai multe ori.
De ce te enervezi, amice ?
De ce mă enervez ?
Pentru că m-am săturat de văicărelile prietenei tale din spațiu.
"Tata a fost pe jumătate extraterestru" Cum să nu.
Numai prostii.
Oh, nu știai de asta ?
Unul din ei s-a ivit în hambarul bunicii, și a dat-o pe spate pe bătrână.
Peste 9 luni, ne-am ales cu un hibrid.
E de mirare că greutatea implantului pe care-l porți nu ți-a frânt spatele.
Și vrei să te ocupi tu de asta ?
Domnilor, vă rog.
Harriet, cred că va trebui să-l rugăm să părăsească grupul.
Nu face altceva decât probleme.
Toți suntem aici să ne ajutăm unul pe altul.
El nu ajută pe nimeni, ci mai mult. înrăutățește situația.
Sunt de acord.
Tot timpul, contrazici povestirile celorlalți,
dar până acum n-am auzit-o pe a ta.
Are dreptate, Ray.
Da, ai spus că ai ripostat. Povestește-ne.
- Zi-i. - Spune-ne povestea ta.
La ce vă uitați ?
Poate că ar trebui să-i răspunzi la întrebare.
Povestește, Ray. Spune-ne povestea ta.
Vreți să-mi auziți povestea ?
Ray, stai jos.
Iată povestea mea.
Ce te-a apucat ?!
Lasă arma, Ray. Nu vrei să faci asta.
- Lasă arma ! - Nu, nu prea cred.
Am o idee mai bună.
Toată lumea, treceți în colțul acela.
Țineți-vă departe de ferestre.
Așezați-vă pe podea, unde vă pot vedea.
Mai repede !
Îl împușc primul pe băiatul ăsta nou, apoi vă iau pe toți la rând. Jos !
Ray, nu împușca pe nimeni. Asta nu trebuie să se întâmple.
Oh, Dumnezeule, ne va împușca !
Nu va împușca pe nimeni. Se dă mare.
Așa crezi ? Ești sigur ?
Trage. Nu-mi pasă.
Ce se petrece aici, Ray ?
Hei ! Ți-am spus să stai jos.
Ia-mi arma din ochi. Am fost răpită de extratereștri.
Crezi că-mi pasă de pușcoacea ta ?
Stai jos, eroule, sau îți împușc viitoarea mireasă.
Ray, sunt sigură că ne putem înțelege discutând.
Ray, ascult-o pe dr. Penzler. Va fi bine.
Dă-mi arma.
Te rog, dă-i-o, Ray.
Nu pot gândi când sună telefonul.
Dorothy, du-te la geam și trage jaluzelele.
Restul, stați liniștiți. Nu încercați ceva necugetat.
Haide, Dorothy !
Așa, du-te înapoi la ceilalți.
Ce-i asta ?
Al cui e ? Al tău ?
Da.
- Răspunde. - Ești sigur ?
Ai grijă la ce vorbești.
Bine.
Alo ?
Nina, acum nu e momentul potrivit.
Allie nu fuge niciodată, Nina.
Nu pot. E greu de explicat.
- Închide. - Fiica mea a dispărut.
- Închide telefonul. - Așteaptă puțin.
A pățit ceva ?
- N-are nimic. - De unde știi ?
Știu. E speriată, dar n-a pățit nimic. Ascultă, Nina...
Închide dracului telefonul, Lisa.
Oh, Dumnezeule.
Ajută-mă să-l ridic.
E în regulă.
- Așa, foarte bine. - Oh, Doamne.
Aduceți celofan.
- Poftim ? - Celofan.
Cineva să găsească niște celofan.
- În regulă, are el. - Ridică cămașa.
Am o eșarfă ! Am o eșarfă !
Unde pleci ?
Să-mi iau eșarfa, pentru că l-ai rănit, Ray !
Ray, Charlie e rănit grav. Trebuie să-l ducem la spital.
Până la urmă nu v-am ajutat prea mult, nu-i așa ?
Situația nu trebuie să devină mai gravă, Ray.
Toate se înrăutățesc, dr. Penzler. Fiecare lucru din lumea asta blestemată.
Ce-ai să faci acum ?
Lăsați-mă să mă gândesc !
Trebuie să mă gândesc.
Cine mai are celular ?
Închideți-le și aruncați-le aici.
- Ray, îl am în haină. - Adu-l.
- Ce facem acum, Ray ? - Mă gândesc.
N-avem timp, Ray. Charlie n-are atâta timp.
Bine... vreau să suni la FBI.
Știi care e telefonul tău ?
Acela mic.
Ăsta ?
Și ce să le spun ?
La FBI, Ray. Ce să le spun ?
Spune-le că sunt înarmat și că voi începe să împușc oameni
dacă nu mi se îndeplinesc cererile.
Oh, Doamne, vom muri cu toții.
Gura ! Te voi împușca numai dacă nu vor face cum spun eu.
- Ray ? - Ce-i ?
Ce vrei să facă ?
Spune-le că vreau să vorbesc cu persoana... responsabilă cu programul extraterstru.
Îl vrei pe Will Smith sau pe Tommy Lee Jones ?
Cynthia, nu ne ești de ajutor.
Nu știu exact cine este.
Dr. Penzler, deocamdată dă telefonul.
Bine, bine.
FBI, vă rog.
Ce vei face după ce vorbești cu o persoană de la conducere ?
Îmi voi formula cererile.
Vrei să spui guvernului federal
"Lăsați-mă să vorbesc cu șeful operațiunii voastre ultrasecrete
pentru că, dacă nu, voi împușca câțiva oameni" ?
Ești patetic.
Nimeni n-a afirmat contrariul.
Știam că nu trebuia să mă alătur acestui grup.
Aici e domeniul omului alb.
Știți câți asiatici au fost răpiți începând din 1947 ?
Vrei să taci ?
Maximum 7, iar eu sunt unul dintre ei.
Uite ce primesc dacă mă hotărăsc să fiu cinstită.
Am fost capturată de Homer Simpson.
Domeniul omului alb.
Alo. Sunteți FBI ?
- Ai obținut legătura ? - Da.
- Vedeți ? - Sunt dr. Harriet Penzler.
Sper că mă puteți ajuta. Am o mică problemă.
Da.
Suntem un grup de oameni, iar unul a fost rănit.
Cel care a tras...
Lisa, ce faci ?
Așteptați o clipă.
Lisa ? Stai jos.
Unde crezi că pleci ?
Nu e drăguț ?
Acum s-a adunat întreaga familie.
Allie...totul e în regulă.
Vino la mine. Vino la mine.
E în regulă.
10 adulți și un copil.
Așa este.
Stai jos. Uite cum stă treaba.
Nu vreau să văd nici un polițist.
Nu vreau nici un negociator sau alte prostii din astea...
Totul va fi în ordine.
Nu voi lăsa pe nimeni să-ți facă rău.
Dacă văd trupe antitero, încep să ucid ostaticii.
Bine. Vreau pe cineva aici în 15 minute.
Allie, acum avem o problemă, dar se va rezolva.
Ray e puțin supărat.
"Ray e puțin supărat" ?
Nu, Ray e nervos de-a binelea.
Și voi ați trebui să fiți supărați.
Uite ce v-au făcut, ție și ăstuia... Charlie.
Cum puteți sta degeaba și să nu faceți absolut nimic ?
Nu trebuie să discutăm acum aceste lucruri.
Cum, nu trebuie să-o spunem lui Allie că e un experiment de laborator ?
Ticălos nenorocit.
Charlie e rănit.
Da.
Se va face bine ?
Nu știu, draga mea.
Dacă Ray ne va lăsa să-l ducem la spital...
Nimeni nu pleacă nicăieri până ce nu primesc ce vreau.
Suntem de la securitatea campusului. Dr. Penzler ?
Ni s-a raportat un foc de armă.
Sus mâinile.
Ridică mâinile.
Da, ține-le așa.
Situația e asta.
Oamenii aceștia sunt ostaticii mei, ai înțeles ?
Am împușcat deja unul. Sunt nervos și imprevizibil.
Uite-te la mine !
Acum, așteptăm să vină FBI.
Mai vin încoace încă doi ofițeri de securitate.
Și ce dacă ?
Ce să fac cu ei ?
Du-te și vorbește cu ei.
Vreau să inventați ceva, ca să goliți locul.
Spuneți că a explodat ceva, orice.
Țineți lumea departe până apare FBI-ul.
Nu fi prost.
Mulți oameni vor fi uciși.
Acum poți pleca.
Ce vrei să faci, Ray ?
Ce crezi că ai să obții ?
Trăim într-o lume pe care nu o controlăm.
Ar trebui să știți acest lucru.
Adică, se întâmplă lucruri.
Ce sunt ele, voia lui Dumnezeu ? Pe dracu'.
Câteodată, toți simțim acest lucru...
Scutește-mă de psihoterapie, dr. Penzler. Nu sunt nebun.
Mi s-au întâmplat multe, sunt obosit și sătul să nu mă creadă nimeni.
Ce voi face ? Simplu.
Guvernul va dezvălui totul, la televiziunea publică.
Va spune întregii lumi că totul este adevărat, și apoi nimeni...
nimeni nu va mai crede că sunt nebun.
Ți-am răspuns la întrebare ?
Vom face tot ce vrea.
Vom elibera zona, vom evacua clădirea,
vom păstra siguranța facultății și a studenților.
Până atunci, FBI va fi aici, și va deveni problema lor.
- Pregătiți baricadele. - Imediat.
Ceva te-a speriat. De asta ai venit aici ?
Nu știu exact ce s-a întâmplat. Au apărut niște oameni.
Și ai simțit că te căutau pe tine ?
Și am început să fug...
Iar apoi...
Nu știu ce s-a întâmplat.
Ai făcut ceva.
Așa cred.
Pe aici, oameni buni, cât de repede puteți.
În regulă, calmați-vă. Pe aici.
Cât puteți mai repede.
Mergeți după ei. Mulțumesc.
Mergeți printre baricade. Așa.
Știi ce mă îngrijorează ?
Aș vrea să știu cine-mi va hrăni pisicile.
Vom scăpa în curând de aici. Le vei hrăni tu însăți.
Și dacă nu va fi așa ?
Liniștește-te, Dorothy, le vor hrăni extratereștrii.
Da, sunt de mult prieteni cu pisica ta, nu-i așa ?
Ce ?
La ce te uiți ?
Crezi că dacă ești crud față de alți oameni, durerea ta va dispărea ?
Nu.
Dar mă ajută să o uit pentru un timp.
Mașini de la gaze. Bine gândit.
Răspunde.
Da ?
E pentru tine.
Stai jos. Da ?
Bine.
Te văd.
Ce anume vreau ?
Ce-ai spune de o croazieră în jurul lumii și un bilet câștigător de loterie ?
De ce nu urci ? Putem discuta despre asta.
Numai tu.
Prietenii tăi pot aștepta acolo jos.
Hei, stai jos. Ce crezi că faci ?
Îmi pun niște gheață la gât, unde m-ai lovit.
Mâine dimineață, după ce FBI-ul te va închide sau vei fi mort,
voi merge la serviciu ca în fiecare zi și aș vrea să arăt cât mai bine.
Cynthia, adu puțină apă pentru Charlie.
Desigur.
Mai vrea cineva ceva ?
- E bine așa ? - Da.
Mulțumesc.
Trebuie să-l ducem de aici, Ray.
Da ? Să sperăm că femeia care urcă scările are aceeași părere ca și tine.
Am simțit un lucru bun despre el imediat ce l-am văzut.
Și eu.
Răspunde.
Haide.
Dă-te din drum, dr. Penzler. Vreau s-o văd.
Tu ai cerut să vină FBI-ul ?
Da.
E aici. Poți vorbi cu mine.
Ți-a spus cineva despre ce este vorba ?
Un individ a luat ostatici într-un cabinet medical și vrea să vorbească cu FBI-ul.
Am cerut pe cineva de la programul extraterestru.
Pe cineva care știe despre extratereștri.
Ca în serialul "Dosarele X" ?
Pe mine mă cauți.
Bine.
Dă-mi voie să-ți prezint situația.
L-am rănit.
Va muri dacă nu primește îngrijiri medicale.
Asta-i una.
A doua, dacă nu primesc ce am cerut,
oamenii aceștia sunt ca șoriceii prinși în cursă, mă înțelegi ?
Ea a vrut să mă prindă în parc.
Mă înțelegi ?
Uite ce vreau să faceți. Vreau să dezvăluiți totul.
Să dezvăluim totul ?
Sunați la New York Times, la CNN.
Spuneți-le tot ce știți, spuneți-le că totul este real.
Tocmai ne-ai semnat condamnarea la moarte.
- Crezi că îi pasă de viețile a 11... - Gura !
Nu va suna la CNN, Ray. Ne va ucide pe toți.
Nu-ți pot spune de câte ori am vrut să dau acest telefon.
Oamenii mei privesc aceste lucruri ca pe vremea Războiului Rece.
Nu este corect să păstrăm un asemenea secret...
Probabil că sunteți de acord cu mine.
Aceste informații aparțin întregii lumi.
De unde știi că e de la guvern, Ray ?
De unde știi că nu e de-a lor ?
Stai jos.
De ce nu mi-o dai mie pe fetiță ?
Ar fi un gest care te-ar ajuta mult.
Dă-mi fetița și îți promit, că voi face tot ce pot.
Privește-i ochii, Ray.
Nu vezi ? Sunt ochi de extraterestru.
Wilson, taci din gură.
Dă-mi fetița.
Dă-i drumul lui Allie, Ray. Ea nu trebuie să pățească nimic.
Allie, ridică-te.
Ridică-te.
Tu ai ceva ce vreau eu, acum am și eu ceva ce vrei tu.
Ieși afară.
Afară !
Eliberați zona de sud !
A venit tatăl tău.
Care este situația ?
O va ucide pe fetiță dacă nu anunțăm la CNN că nu suntem singuri în univers.
Voi doi trebuia s-o aduceți. Trebuia să fie ușor.
S-a complicat puțin. Nici o grijă, mă descurc.
Cum ?
Îi promit tot ce vrea, să mă asigur că fetița rămâne teafără.
Fără victime.
Te-ai descurcat bine ieri.
Băiatul acela a crezut că poate trece de tine, dar ai rămas la post.
De fapt, mă păcălesc singură.
Mă conving singură că pot acoperi toată poarta.
El crede, pentru că eu cred.
Cum te duci după minge ?
Nu știu.
Mă tem că dacă stau să mă gândesc cum, nu voi reuși.
Știi de ce ești aici ? Știi despre ce este vorba ?
Încă nu sunt sigură, dar cred că vom afla în curând.
Acesta este anul "marilor idei", nu-i așa ?
- S-ar putea să leșin. - Nu, n-ai s-o faci.
- Știi regulile de prim-ajutor ? - Nu.
Ia-mi brațul drept și pune-mi-l peste piept.
Bine. Ai grijă să nu mă rostogolesc.
Apoi, ce să fac ?
Va trebui să-mi faci respirație gură la gură.
Îmi pare rău că am vorbit astfel despre viața ta.
Eram speriat.
Cum a spus Allie, oamenii devin răi atunci când se sperie.
În regulă.
E o fată minunată, Lisa. Ai crescut-o bine.
Dacă ai nevoie de CNN, de ce nu-i suni tu însuți ?
Pentru că l-ar crede nebun, iar el vrea să demonstreze contrariul.
Da ?
Bine.
Mass-media va fi aici în 15 minute.
Aproape că s-a terminat.
Jos !
Cine a tras ?
Ce dracu' v-a apucat ?! Ce ați crezut că veți realiza astfel ?
A fost o deficiență de comunicare. Nu se va mai întâmpla
Te cred că nu !
Data viitoare...
fetița va zbura pe fereastră cu un glonte în cap.
Mary.
La naiba, Ray. Lasă fata în pace.
Rămâi unde ești.
Omuleț patetic.
Cine te crezi, Dumnezeu ?
Taci din gură.
Nu e Dumnezeu, Dorothy. E o caricatură nereușită de om.
Un om fără credință.
Credință ? Îmi spui mie de credință ?
Dumnezu coboară din cer și, hopa, fiul tău nu mai este.
Adio. De ce ? Dale, de ce ?
Pentru că El stă în Raiul Său și în lume totul e bine ?
Sau pentru că noi trăim în acest canal infect, unde nimic nu mai are logică ?
Dar tu ai credință.
Fiul tău moare fără nici un motiv, dar tu ai credință.
Ați fost răpiți și torturați, dar aveți credință.
Dacă nu aș avea, n-ar mai fi nici un motiv să trăiesc.
Apoi vă ascundeți și muriți, fiindcă ăsta e unicul lucru rațional din lumea asta.
Ce faci ? Ți-am spus că nu vreau să moară nimeni.
Ce fac ? Încerc să țin fetița în viață.
Am pus un om acolo sus și i-am ordonat să tragă, dacă are o lovitură sigură.
El a greșit și vom fi norocoși dacă vom scăpa de aici în viață.
Retrage-i pe toți.
Și după aceea ? Ce propui ?
Ar trebui să sunăm la CNN ?
Fetița asta înseamnă totul. Ea este cheia misterului.
Nu ne putem permite s-o pierdem.
Da. Ray.
Îmi pare rău pentru ce s-a întâmplat la fereastră.
Unii din oamenii mei au văzut prea multe filme violente.
Privește în sus, la fereastră.
Faceți ce v-am cerut. Chiar acum.
Du-te la mama și tatăl tău.
Nu trebuie să te temi, mamă. Totul se va termina cu bine.
Se vor întâmpla multe lucruri din cauza a ce a fost aici.
Atât, nimic mai mult.
Dar se va termina cu bine.
Să sperăm că ai dreptate,
sau va trebui să ne rugăm pentru o mică intervenție
din partea familiei bunicului tău.
Nu vei avea altă șansă mai bună.
O va ucide. Trebuie să-l eliminăm.
Nu mai vreau să fiu complice la alte crime, Mary.
Am terminat cu ele.
Dar nu ai terminat, tată.
Știi cine mai e acolo, în afară de fetiță ? Mama și tatăl ei, Charlie.
Asta înseamnă că el știe.
Și sunt deja doi oameni care știu prea multe,
și au avut multe experiențe neplăcute cu noi, în trecut.
Trebuie să dispară. La fel și dr. Penzler.
Nu-mi pot permite o scurgere de informații. Este prea important.
Ei nu mai contează acum. A rămas numai Allie.
Nu tu ești șeful aici, Mary. Eu sunt.
Retrage-te un pas. Calmează-te.
Îmi pare rău. Ai dreptate.
Numai că m-a neliniștit faptul că cei doi s-au întâlnit.
- S-ar putea să ne facă probleme. - Nimeni nu va muri aici, Mary.
Sigur că nu.
Trebuie să merg la toaletă.
Folosește o ceașcă.
Lisa, cum se mai simte ?
Respiră încă.
Te simți bine ?
Nu vreau să aud alte vești neplăcute.
D-le Watson ?
Luke nu mai era supărat pe tine când a murit.
Nu mai era supărat ?
Știa.
Și-a dat seama că a fost ceva normal, care se întâmplă adesea.
El se maturiza, și vă era greu amândorura.
Te-a iubit foarte mult, d-le Watson.
La asta se gândea când a murit.
Aș vrea să-l mai văd o dată.
Aș vrea să-i spun că mi-a părut rău.
Știe, d-le Watson.
Știe.
E în regulă, tată.
Poți să fii liniștit.
Acum înțeleg de ce te vor atât de mult oamenii aceia.
Când se va întuneca, vom trage din nou prin ferestre.
În același timp, vom trimite doi oameni pe scări.
El se va uita în jos, nu va fi atent la ușă.
Avem un om în conductele de încălzire.
Se va coordona prin radio să intre simultan cu oamenii de pe scări.
Apoi se va întoarce și va împușca fata.
Camera este supravegheată de lunetiști. Își cunosc meseria.
Dacă totul merge după plan, îl vom elimina.
- Dar ceilalți ? - Nici o problemă.
Nu vreau să vă vadă tata.
Arăți ca un student care își face tema.
- La ce lucrezi ? - O teorie micuță.
Astronava lor era propulsată cu energie psihică.
Allie ar putea fi o manifestare mai puternică a acelei energii.
De cât timp te culci cu fiica mea ?
De aproape 6 ani.
Îți face o plăcere bolnavă să fii cu fiica șefului tău ?
Șef ? Credeam că suntem prieteni.
O iubesc pe Mary. Cred că și ea mă iubește.
Vreau să-ți eliberezi biroul până mâine dimineață.
După ce se va termina totul, mă voi întoarce în Maine.
Nu vreau să te văd acolo când voi intra în birou.
Cum te simți ?
Ce se întâmplă cu mine ?
- O are în ADN, nu-i așa ? - De asta e atât de specială.
Mamă...
N-am crezut niciodată partea cu "Bunicul a fost extraterestru".
- Allie... - Tatăl tău avea puteri speciale ?
N-am văzut niciodată, dar avea.
- Dar tu nu ai. - Pot bate tobele și cânta.
Mulți ți-ar spune că e un lucru uimitor.
Și apoi, mai este legătura dintre noi.
Felul în care știu cum te simți, sau dacă ești în siguranță.
Am crezut că asta se întâmplă pentru că sunt singurul tău copil
și mă iubești foarte mult.
Poate fi și asta.
Aceste puteri l-au îmbolnăvit pe tatăl tău, nu-i așa ?
Tu nu ești tatăl meu, draga mea.
În tine mai sunt și alte lucruri.
Ai moștenit și ceva din familia lui Charlie.
Toată lumea este pregătită ?
Nu va mai rezista mult timp.
Ai multe să dai socoteală.
Ce facem aici, Ray ?
Omul ăsta are nevoie de ajutor.
Te vei uta la el cum sângerează până la moarte ?
Nimic din ce faci nu va schimba ceva din ce ți s-a întâmplat, d-le Morrison.
Ce spui acolo ?
Omul acela din pădure, când aveai 8 ani. Acela care te-a dus în hambar.
Nu a fost de pe altă planetă. Era numai rău și nebun.
Taci !
Vei face rău mai multor oameni, atâta tot.
Nu va șterge nimic din ce ai pățit.
Taci !
- Allie... - Ar fi mai ușor, nu-i așa ?
Să dai vina pe ei.
Au coborât din cer și te-au răpit.
Oprește-te !
E mai înfricoșător să crezi că noi am putea fi monștrii.
Taci !
- Ray ! - Să taci, acum !
Ray ! Nu crede ceea ce spune !
E numai o fetiță. Nu știe ce vorbește.
Într-o zi, vei sta în fața lui Dumnezeu
și vei da socoteală pentru ce s-a întâmplat aici.
Va trebui să dai explicații.
Nu eu trebuie să explic.
Fiul lui Dale - explică asta.
Explică cancerul. Explică războiul.
Explică-mi totul, măcar o singură dată,
ca să pot înțelege de ce totul trebuie să fie atât de greu.
Oh, Doamne.
Îmi pare rău că l-am rănit.
Îmi pare atât de rău...
Allie...
Ce faci, Allie ?
Charlie...
Uite-te la mine.
Uite-te la mine, tată.
Se simte bine ?
Acum ce facem ?
Da, Ray ?
Alo. Ray ?
Nu. Sunt Allie.
Acum vom ieși cu toții din clădire.
Spuneți tuturor să nu tragă.
Am să merg cu voi.
Bine.
Se pregătesc să coboare.
Ea spune că va veni cu noi dacă le dăm drumul celorlalți.
Sunteți gata ?
- Mary... nu poți face asta. - Ce anume ?
Nu poți ucide pe nimeni.
De ce crezi că ei te vor lăsa ?
Acum nu le pasă de Lisa și Charlie mai mult decât ne pasă nouă.
Îi interesează numai Allie.
Atunci, unde sunt ? Am încercat s-o răpim pe Lisa.
Lisa era neajutorată. Allie se poate apăra și singură.
Atunci, de ce crezi că planul tău va merge ?
Nu știu dacă va merge. Dar măcar nu mi-e frică să încerc.
Mary, nu fă asta. Ascultă-mă, știu ce vorbesc.
Renunță.
Chiar dacă vei pierde proiectul, renunță înainte de a comite ceva ireparabil.
Se apropie.
De ce nu dispari odată ? Ești o povară pentru proiect.
Nu ai nici curaj, nici minte pentru așa ceva.
Nu-ți imaginezi de ce sunt în stare ? Ce am făcut în trecut ?
Nu-mi voi murdări iarăși mâinile cu sânge.
Sunteți pregătiți ?
Urmăriți cu atenție obiectivul.
Fugiți !
Luați și fetița ! E o cursă !
Fugiți ! E o cursă !
Dumnezeule.
E în ordine.
Apropiați-vă !
Voi avea grijă de voi. Veniți.
E în regulă. Apropiați-vă.
Voi avea grijă de toți. Veniți.
E în regulă.
Apropie-te.
Voi avea grijă de tine.
Vino.
Domnișoară Crawford.
Sunt gata să vin cu voi.
Fetițo...
Îmi place cum îți merge mintea.
Traducerea: intellect
********************
12-13 aprilie 2004